ARSENlK OG GAMLE KNlPLlNGER
Allehelgensaften i Brooklyn, hvor alt kan ske...
Kl. 3 om eftermiddagen...
Jeg skal give dig, dit store drog!
Højre!
På den anden side af floden i det rigtige USA -
- var der romantik i luften.
BRYLLUPSKONTOR
Mon der er nogen kendte, der bliver gift i dag?
Det er de samme nuller, der bliver gift hver dag. Kom.
Ham dér med blå briller!
Hvorfor gemmer han sig?
- Er det ikke Mortimer Brewster? - Teateranmelderen?
Nej, det er ikke ham. Men sikke et scoop!
Forfatteren til "Ungkarlens Bibel" bliver selv kapret!
- Lad os opgive det. - Nej, lad os se, hvem det er.
De kommer og går to og to. Hip, hip hurra!
- Goddag, børnlille. Navn? - Elaine Harper.
- Lidt højere. - Elaine Harper.
Tak, og Deres?
- Mortimer Brewster. - Hvabehar?
- Mortimer Brewster. - Sig frem. De har intet at frygte.
- Det er hemmeligt. - Væmmeligt?
- De vil jo giftes med hende. - Nej, De misforstår.
Det må helst ikke komme ud. Jeg er Mortimer Brewster.
- Hvem er De? - Mortimer...
Det er ham! Hr. Brewster!
Hr. Brewster!
Hør lige her... Farvel, skat.
Jeg kan ikke gifte mig. Jeg, den inkarnerede ungkarl!
Jeg har hånet romantiske skuespil og skrevet imod ægteskabet.
Og så bliver jeg kapret af en præstedatter. Tilmed fra Brooklyn.
Hvad er det for en tingest?
En broche, jeg lånte af dine tanter. "Noget lånt..."
Ja, og "noget blåt, gammelt og nyt." Ris og gamle sko!
Bære dig over dørtrinet. Niagara! Alt det, jeg har hånet.
- Jeg kan ikke gifte mig. Basta! - Ja, Mortimer.
"Ja, Mortimer"! Skal du ikke græde og lave en scene?
- Nej, Mortimer! - Du skal ikke sige "Nej, Mortimer"!
Ægteskab er overtro. Det er gammeldags, det er...
Og nu tilbage til et af Brooklyns hyggeligste beboelseskvarterer.
Fra nu af må De klare Dem selv...
DENNE KlRKEGÅRD BLEV GRUNDLAGT I APRlL, 1654
O'Hara, dit fæ. Jeg overlader dig et af de rareste kvarterer i Brooklyn.
Se den gamle kirke og de gamle huse.
- Har George Washington sovet her? - Selvfølgelig.
Hele kvarteret oser af atmosfære. Og se det gamle hus der.
- Bor de oprindelige ejere der endnu? - Gør ikke nar af søstrene Brewster.
Det er de sødeste gamle damer, man kan tænke sig.
De er ikke af denne verden. De er som... pressede blomster.
VÆRELSE TlL LEJE
- Sidder de gamle piger hårdt i det? - Nej, de har en arv efter deres far.
Og kald dem ikke "piger". Brophy! Må jeg få en kommissær?
- Hvorfor lejer de så ud? - De lejer ikke ud.
Men kommer der nogen forbi, får de både et måltid mad og en skilling.
Sådan finder de folk, de kan være gode imod.
Pastor Harper, De har vel ikke noget imod Mortimer -
- fordi han er anmelder og tager Deres datter med i teatret hver aften?
Ikke at han er anmelder!
Men ingen mand, der har proklameret denne holdning til ægteskabet -
- burde tage nogen mands datter nogen steder.
- Jeg er vist blevet forkølet. - Nej, det var pastor Harper, der nøs.
Vi må ikke være vrede på Mortimer.
Han er så forelsket. Søster Martha og jeg er så lykkelige.
Før i tiden kom han så sjældent. Nu besøger han Brooklyn hver aften.
- Nu varer du din mund! - Jeg bander da aldrig.
Du aner ikke, hvad de betragter som bandeord.
De må have mig undskyldt. Nej, søde Teddy. Jeg åbner.
- Kom indenfor, hr. Brophy. - Frøken Abbey, vi kom efter legetøjet.
- Det er O'Hara, min efterfølger. - Velkommen, hr. O'Hara.
- Mine herrer! Hvad nyt? - Vi har intet at rapportere, hr. oberst.
- Nåh, nej. Slet intet at rapportere. - Glimrende! Tak, mine herrer. Rør!
De kender vel pastor Harper fra kirken ved siden af?
Det er betjent O'Hara, den nye mand på ruten.
Legetøjet står på stolen ved døren til biblioteket.
Teddy, vil du hente din hær og flåde på tante Marthas værelse?
Det er pakket.
Det er smukt af politiet at reparere gammelt legetøj til børnelejren.
Angrib!
Så har man noget at lave på stationen i stedet for at spille kort.
- Nå, der er legetøjet. - Hvordan har fru Brophy det?
- Bedre, tak. Men hun er stadig svag. - Jeg henter lidt kødsuppe til hende.
- Det er alt for galt, frøken Abby. - Sludder. Jeg er straks tilbage.
Når jeg kender til venlighed og gavmildhed -
- skyldes det søstrene Brewster.
Teddy, du har lovet at lade være.
Regeringen skal indkaldes for at frigive forsyningerne.
Lad det ikke gentage sig!
Før gjorde han det om natten, og naboerne er i forvejen bange for ham.
Jeg lovede, ikke at bande, men hvad f...
- Hvad foregår der? - Han er ganske harmløs.
Han tror, han er Teddy Roosevelt. Men det kunne da være meget værre.
Det skal jeg skrive mig bag øret. Han er en meget interessant type.
Er det ikke synd, hr. pastor -
- at den pæne familie har fostret en galning?
- Hvor er det dog hyggeligt! - Goddag, frøken Brewster.
Goddag, hr. Brophy. Goddag, pastor Harper.
Frøken Martha, det er betjent O'Hara, min efterfølger.
Det glæder mig at møde Dem.
Nå, der er du, Martha. Her er suppen til fru Brophy.
- Den skal drikkes varm. - Tusind tak.
Hæren og flåden er klar til aktion.
- Det vil glæde en masse børn. - Hvad er det? "Oregon"!
- Teddy, sæt det tilbage. - "Oregon" skal til Australien.
- Tusind tak. - Det var så lidt.
- Børnene bliver helt vilde. - På gensyn, hr. oberst.
Hr. politiassistent!
Træd af!
- Farvel og tusind tak. - Pas på trinet. Pas på legetøjet.
Unge mand! Lad det være Dem en lærestreg.
Farvel!
- Jeg må af sted... - Angrib!
Angrib blokhuset!
Blokhuset?
Trapperne er altid San Juan Hill.
Har De aldrig sagt, at han ikke er Teddy Roosevelt?
Han er så glad for at være Teddy Roosevelt.
Kan du huske, Martha, engang for længe siden tænkte vi -
- han kunne være George Washington til en afveksling.
Men så gemte han sig under sengen og ville ikke være nogen.
Hvis bare han er lykkelig, og især hvis De er det...
- Det er straks værre, når vi er døde. - Ja, det er et problem.
Men Mortimer har fået Teddy indskrevet på Happy Dale Sanatorium.
- Når vi er borte. - Glimrende. Det er et dejligt sted.
Den søde pastor Harper!
Martha, jeg tror virkelig, han begynder at se lyset.
Ja, han blander sig nok ikke i vore planer for Mortimer og Elaine.
- Har du lige drukket te? - Ja.
- Og middagen bliver også forsinket! - Hvorfor det?
Teddy, der er gode nyheder.
Du skal til Panama og grave en ny sluse til kanalen.
Glimrende! Storartet. Jeg vil straks berede mig på rejsen.
Angrib!
- Mens jeg var ude? - Ja, jeg kunne ikke vente på dig.
- Og pastor Harper skulle jo komme. - Men helt alene?
- Ja, men jeg klarede det. - Jeg går ned og ser.
Nej, kære. Det var der ikke tid til. Og jeg var helt alene.
- Hvor? - Martha...
Kig i vinduesbænken.
Der er Elaine!
- Elaine! - Hvad betød det? Tror du, de har...
Elaine!
Den gamle droske her har set en del oskulation, men...
- Så vent, til du kører os til stationen. - Her er hendes hat. Øjeblik...
- Hendes broche. - Behold hårnålene. Her!
- Der er de. - Her er din hat.
Kast den. Jeg kan ikke lide dit blik. Far prædikede om det i søndags.
- Hvad sagde han? - Han var imod det.
Kun om søndagen!
- Kom nu, i himlens navn. - Herude, hvor alle kan se os?
Ja, herude, hvor alle kan se os. Lad alle i Brooklyn over 16 se!
- Du skal også elske min sjæl. - En ting ad gangen.
- Der er det blik igen. - Ja, der er det blik igen.
Det må du vænne dig til. Det er altid forløber for det her.
Vi spilder tiden. Nu siger jeg det til mine tanter, og du...
Nej, hans forkølelse bliver bare til lungebetændelse.
- Jeg kan sagtens klare far. - Vi kunne telegrafere fra Niagara.
Var det derfor, du skulle ind på dit kontor?
Ja, vi løber linen ud. Alle burde tage til Niagara.
Du skulle have set min sekretærs mine!
Salonvogn! Brudesuite! Og i morgen sejler vi over vandfaldet i en tønde.
- Skynd dig ind og pak. - Det gjorde jeg, straks jeg mødte dig.
Det er netop det, jeg hader ved kvinder.
Gad vidst, hvad Mary laver nu.
- Toget går om en time. - Det tager nok et par minutter.
- Far vil sikkert bede lidt over mig. - Fløjt, når du er klar.
Når du fløjter, så luk døren op. Ser du et mørkt lyn, er det mig.
- Nu? - Nej, ikke nu.
Husk at se overrasket ud, når han siger det.
Hold jer fast! Elaine og jeg er blevet gift.
Martha, er det ikke vidunderlig?
Spil ikke så overraskede, I to gamle svindlere.
Må jeg låne telefonen?
- Det er næsten for meget. - Og tænk, det skete i vores stue.
Små slag!... Er det blomsterbutikken?
Fik De sendt de roser til fru Brewster i præstegården?
Send fire dusin mere til salonvogn A, Canada-ekspressen. Og lidt myrter!
Før du går, skal vi fejre det med en flaske vin. Og vi skal synge.
- Og vi inviterer nogle af naboerne. - Og bryllupskage!
I kan ikke nå at bage en kage. Vi skal på bryllupsrejse.
- Kagen har været klar, lige siden... - Lige siden jeg mødte Elaine.
Vidste hele Brooklyn, jeg skulle giftes, undtagen jeg?
Vi vidste, du ville finde ud af det i tide.
Jeg har verdens to bedste tanter.
Men I har jo også verdens bedste nevø.
Jeg vil lige gøre alt klart.
Jeg håber ikke, præsten er vred. Han kan jo ikke lide dine bøger.
Jeg brænder dem alle sammen. Og pastor Harper må tænde bålet.
- Er notaterne til min nye bog her? - Til "Hjernen over ægteskabet"?
Hvor er de? Skynd dig nu.
- Fy, skam dig! - Vi må finde dem før Elaine.
Goddag, Mortimer.
- Hvordan går det, hr. præsident? - Storartet. Har De noget nyt?
- Kun at hele landet står bag Dem. - Ja, er det ikke herligt?
Farvel igen! Jeg er på vej til Panama.
- Farvel, hr. præsident. - En ny sluse til kanalen!
- Du godeste! - Har du fundet notaterne?
Det er et billede af din bror Jonathan som lille.
Det burde brændes sammen med mine bøger. Sikke et ansigt!
- Det skræmte selv voksne. - Bare tanken om ham gør mig bange.
Kan du huske, hvordan han bed orme over?
Jonathan sidder sikkert i fængsel eller er blevet hængt.
Jeg har lige set et stykke, hvor en af rollerne lignede Jonathan.
En ægte psykopat. Det var en krimi, "Mord bliver altid afsløret".
Sikke et stykke. Det første, man ser, når tæppet går op, er et lig.
Det næste...
Hallo, De der!
Til lykke, brudgom!
Glem det, tante Abby. Hør her, I kære.
Vi har jo altid planlagt at sende Teddy til Happy Dale.
Ja, når vi er døde. Vi talte med pastor Harper om det.
Teddy må til Happy Dale omgående. Han er nede i kælderen. Hent ham.
Det haster vel ikke sådan?
Når Teddy arbejder på kanalen, er han helt opslugt.
Det gør mig ondt, men jeg har et frygteligt chok til jer.
- Teddy har slået et menneske ihjel. - Sludder!
- Der ligger et lig i vinduesbænken. - Ja, min ven. Det ved vi godt.
- Ved I det? - Selvfølgelig.
Men det har intet at gøre med Teddy.
Mortimer, glem du bare det hele. Glem, du så den herre.
- Glemme? - Vi drømte ikke om, du ville kigge.
Hvem er han?
Det er hr. Hoskins. Adam Hoskins. Andet ved jeg ikke om ham.
- Bortset fra, at han er metodist. - Metodist?
- Hvad er der sket med ham? - Han døde.
Mænd kryber ikke bare ned i vinduesbænke og dør.
Nej, min ven. Han døde først.
- Hvordan døde han? - Du spørger og spørger, Mortimer.
Den herre døde, fordi han drak vin med gift i.
Hvordan kom giften i vinen?
Vi kommer den i vin, for i te er lugten så tydelig.
- Kommer I den i vinen? - Ja.
Og jeg lagde hr. Hoskins i bænken, fordi pastor Harper skulle komme.
Du vidste altså, hvad du gjorde? Og pastor Harper måtte ikke se liget?
Da ikke ved teen, vel?
Det er overlagt mord!
Nu ved du det hele, Mortimer. Så glem det igen.
Martha og jeg har da ret til at have vore små hemmeligheder.
Abby, jeg kiggede ind til fru Schultz. Hun har det meget bedre.
Men hun bad os tage drengen med i biografen igen.
Men denne gang vælger vi filmen.
Han skal ikke lokke mig ind til sådan en skræk-film igen.
Den slags film burde forbydes. De skræmmer livet af folk.
Hallo! Kan De høre min stemme?
Er De vis på det?... Så må jeg jo være her.
Tante Abby! Tante Martha!
- De nyder rigtig Alle Helgensaften. - Ja, de morer sig.
Rolig, Mortimer. Du skal nok få lov at slikke skålen.
- Nej, tak. Men hvad skal vi gøre? - Vi skal feste, min ven.
- Der ligger et lig i vinduesbænken! - Ja, min ven. Hr. Hoskins.
Det ved jeg godt. Men hvad gør vi? Skal jeg melde jer til politiet?
- Vi har jo sagt, du skal glemme det. - Fatter du ikke, der må gøres noget?
Mortimer, du er for gammel til at opføre dig sådan.
- Men hr. Hotchkiss... - Hoskins, skat.
- Han er død. Han kan ikke ligge der. - Det skal han heller ikke.
Nej, Teddy er nede i kælderen og grave slusen.
- Vil I begrave ham i kælderen? - Ja, sammen med de andre.
Tante Martha! Du mener vel ikke...
- Andre? - De andre herrer.
Når du siger "andre", mener du så andre? Mere end én andre?
Ja, min ven. Lad mig se...
- Det er nummer 1 1. Ikke, Abby? - Nej, kære. Det her er nummer 12.
Abby, jeg tror, du tager fejl. Han er kun nummer 1 1.
Nej, for da hr. Hoskins kom, husker jeg, jeg tænkte -
- at han ville gøre dusinet fuldt.
Abby, jeg synes nu ikke, du kan tælle den første med.
Jeg talte altså den første med, og så bliver det tolv.
Hun har nok ret. Det plejer Abby jo.
- Jeg blander dem altid sammen. - Så bliver det tolv...
Hallo?
- Hvad går der dog af Mortimer i dag? - Ja, hvad kan der være sket?
Hallo!
Ikke nu! Slå koldt vand i blodet!
Elaine, jeg mente ikke...
Hvor langt nåede vi? Tolv... Tolv!
Abby synes, vi skal tælle den første...
Sæt dig nu bare ned. Hvem var den første?
- Hr. Midgely. Han var baptist. - Sådan en ensom gammel herre.
- Hele hans familie var død. - Vi havde så ondt af ham.
Og da han så fik et hjerteanfald -
- og sad død i dén stol der og så så fredfyldt ud.
Kan du huske det, Martha? Så besluttede vi på stedet -
- at kunne vi hjælpe andre gamle herrer til den samme fred -
- så ville vi gøre det.
I stakler... Døde han i stolen her?
Og så kom Teddy op fra Panama.
Og han troede, hr. Midgely var død af gul feber.
Og så måtte han jo begraves med det samme.
Så bar vi ham ned til Panama og gav ham en anstændig kristen begravelse.
Det var derfor, vi sagde, du ikke skulle bekymre dig.
For vi ved præcis, hvad der skal gøres.
Øjeblik! Kom lige her.
Alle tolv er vel ikke bare kommet her og faldet døde om?
- Selvfølgelig ikke. - Hvad så?
Mortimer, husker du de krukker med gift i bedstefars laboratorium?
Du ved, hvor god Tante Martha er til at blande.
Du har selv spist en masse af hendes pickles.
Til fire liter hyldebærvin bruger jeg én teskefuld arsenik -
- en halv teske stryknin og så til sidst et gran cyanid.
- Det lyder effektivt. - Ja.
En af vores herrer nåede faktisk at sige: "Hvor delikat."
- Det var da pænt af ham. - Abby, vi står bare her og sludrer.
- Der skal glasur på kagen. - Jeg kan ikke spise noget nu.
I nygifte! Lidt vin hjælper på appetitten.
Ja, tak. Lidt vin... Vin!
Selv katten er med i det!
Herligt! Han er kisteglad. Han synger og graver.
Endnu en, der er død af gul feber.
Jeg kan se overskrifterne. "Aktieselskabet Mord slår til igen."
Teddy! Ja, alle ved, han er gal. Hvem kan jeg ringe til?
Dewey, La Guardia, Winchell... Nej, Winchell duer ikke.
Gamle dommer Cullman. Gud ved, om jeg har hans nummer?
Hvad er det for billetter? Nummeroplysningen!
Nummeret på dommer Cullman, tak.
North Shore Road, Brooklyn. Ringer De tilbage?
Gid, han ikke var der.
Halløj!
Ville du ikke komme som et lyn?
- Hvad vil du? - Hørte du ikke, jeg fløjtede?
- Fløjte? Nåh, jo... - Hvordan ser jeg ud?
Glimrende. Smut nu hjem. Jeg ringer i morgen som sædvanlig.
Dit pjathoved! Tag nu din hat.
- Kufferten er i taxien. - Elaine, der er sket noget.
Har du fået kolde fødder? Hvor er det blik, jeg skulle se så tit?
- Lad være med at fløjte mig i øret. - Hvad er der galt? Se dit hår!
- Har det skiftet farve? - Hvad er der dog i vejen, elskede?
- Blomsterne er så smukke. - Elaine, hvor dufter du dejligt.
- Du må hellere gå hjem. - Vi er blevet gift i dag!
Gå hjem og hvil dig.
Dommer Cullman? Det er Mortimer Brewster.
Det drejer sig om Teddy.
Jeg kommer hen til Dem nu. Nej, det kan ikke vente til i morgen.
Vi må gøre noget ved Teddy straks. Det gælder liv og... Elaine!
- Forsvind med dig! - Jeg vil vide, hvor jeg står.
Bare ikke dér!
- Men Niagara Faldet! - Er det? Så lad det!
- Du kan ikke bare smide mig ud. - Jeg smider dig ikke ud.
Skrub ud!
Mortimer!
Undskyld, hr. dommer. Med hensyn til Teddy...
Det er hans trompet. Naboerne klager, og politiet vil tvangsindlægge ham.
- Hvad giver De mig! - Der skulle være et værelse til leje.
Klap i!
Hvis De skriver under, kan vi få ham på Happy Dale.
Det er et dejligt sted. Vil De det? Jeg kommer straks.
Det ringer på døren.
Goddag, goddag.
- De har vist et værelse til leje. - Ja, kom endelig indenfor.
- Er De værtinden? - Ja, jeg hedder frøken Brewster.
Udenbys, tak.
Og det er min søster, også en frøken Brewster.
- Jeg hedder Gibbs. - Sæt Dem dog ned.
Vi er ved at dække op til middag.
Her er en god stol.
Jeg vil gerne tale med Happy Dale Sanatorium.
- Har De Deres hjem i Brooklyn? - Jeg bor på hotel og kan ikke li' det.
Kommer Deres familie fra Brooklyn?
- Jeg har ingen familie. - Helt alene i verden!
Martha...
Så er De kommet til det rette sted. Tag endelig plads.
Dale! D som i død. A som i arsenik...
- Er her altid sådan en larm? - Han bor her ikke.
Jeg vil gerne se værelset. Jeg kan nok ikke lide det.
Det ligger ovenpå. Vil De ikke have et glas vin først?
- Jeg rører det aldrig. - Det er hjemmelavet hyldebærvin.
Hyldebær?
Jeg har ikke smagt hyldebærvin, siden jeg var barn.
Ikke Happy Dale vaskeri. Happy Dale Sanatorium!
Sanatorium, sanatorium! Ja, der er en ridse i pladen.
- Har De selv hyldebuske? - Nej, men kirkegården er fuld af dem.
Skål!
Sikke en tid! Det er lige over floden. Jeg kunne svømme dertil hurtigere.
Er der optaget? Der er optaget, og De er omtåget.
Nej, jeg er ikke fuld. Men De giver mig en idé.
- Mortimer! - Jeg er nervøs nok i forvejen!
Mortimer, ikke den!
Ud! Vil De forgives? Vil De myrdes?
- De er rablende gale. - Det siger De ikke!
I må ikke gøre sådan noget!
Jeg ved ikke, hvordan jeg skal gøre jer det begribeligt.
Men det er ikke bare forbudt, det er forkert.
- Vås! - Det er ikke pænt.
Folk ville ikke forstå det. Han ville ikke forstå det.
Jeg mener... Det er ved at blive en rigtig dårlig vane.
Happy Dale Sanatorium? Utroligt!
Må jeg tale med hr. Witherspoon?
Det er hr. Witherspoon. Goddag, hr. Brewster.
Hr. Witherspoon... undskyld... goddag.
Husker De, vi talte om at få min bror Teddy til Happy Dale?
Vi vil gerne have ham ind straks.
Det var ikke så godt.
Jeg havde håbet, vi ikke fik ham foreløbig.
Vi har nemlig flere Theodore Roosevelt'er for tiden.
Og det kan give problemer.
Hvis han derimod troede... Hr. Brewster!
Vi har ikke så mange Napoleon'er for tiden. Bonaparte!
Og hvis... Javel, ja.
Hvis De er fast besluttet på det. Har De papirerne klar?
Nej, men jeg ringer, så snart jeg har dem.
Tak, hr. Witherspoon.
En Roosevelt til!
Jeg må hen til dommer Cullman. Men først må I love mig noget.
Vi må først vide, hvad det er.
Jeg elsker jer begge to. Og I ved, jeg vil gøre alt for jer.
- Nu skal I gøre én lille ting for mig. - Hvad skal vi gøre?
Ingenting! Slet ingenting.
I må ikke lukke nogen ind. Og lad hr. NN ligge.
Rejs jer op derfra. Jeg kan ikke koncentrere mig.
Jeg vil ikke have, der sker jer noget.
Hvad skulle der dog ske os?
Lover I det så? Hvor er min hat?
Men, Mortimer. Vi skulle holde bisættelse før aftensmaden.
- Vent, til jeg er tilbage. - Så kan du synge med på salmerne.
Ja, jeg skal nok synge med jer, danse med jer. Alt!
Husk nu, I ikke må lukke nogen ind.
Mortimer!
- Hvad mener du? - Hr. Hoskins' hat.
- Skal jeg stadig vente? - Ja, skaf mig en taxi.
- Jeg sætter mig foran. - Ja, så går det hurtigere.
Hvad er det, jeg gør?
Nu har han krøllet den rare hr. Hoskins' hat.
Ved du hvad, Abby? Mortimer var ikke helt sig selv i dag.
Nej...
Hvad sagde du om Mortimer?
Jeg tror, jeg ved, hvorfor han er urolig.
Han er jo lige blevet gift.
Det gør vist altid en mand lidt nervøs.
Det glæder mig for Elaine.
Abby, hvis Mortimer skal med til hr. Hoskins' bisættelse -
- må vi have en salmebog til. Jeg har en deroppe.
- Nu skal jeg. - Vi lovede, ikke at lukke nogen ind.
Det er to mænd. Jeg har aldrig set dem før.
- Er du sikker på det? - Ja.
Lad mig se.
- Genkender du dem? - Nej, jeg kender dem ikke.
Så må vi lade, som om vi ikke er hjemme.
Kom ind, doktor.
Det er mit barndomshjem. Som dreng tænkte jeg kun på at flygte herfra.
Nu er jeg glad for at kunne flygte tilbage til det.
Ja, Johnny. Det er et godt skjulested.
Familien må stadig bo her.
Jeg håber, der venter en fedekalv til den fortabte søn.
Fedekalv! Åh, Johnny, jeg er så sulten.
- Se, Johnny! Vin! - Som om vi var ventet.
- Et godt tegn. - Hvem er l? Hvad laver I her?
Tante Abby! Tante Martha!
- Det er Jonathan. - Forsvind herfra.
Jeg er Jonathan. Jeres nevø Jonathan.
De ligner slet ikke Jonathan. Det passer ikke. Bare forsvind!
Du går stadig med den granatring, bedstemor Brewster købte i England.
Og du, tante Martha, går stadig med høj hals -
- for at skjule arret efter bedstefars syre.
Stemmen ligner Jonathans.
Har du været udsat for en ulykke?
Mit ansigt!
Det er dr. Einsteins værk. Han er plastikkirurg.
Men jeg har set det ansigt før.
Abby, kan du huske, da vi var i biografen med Schultz' lille dreng?
Og jeg blev så bange. Det var det ansigt.
Rolig, Johnny.
De sidste fem år har jeg givet ham tre forskellige ansigter.
Det sidste ansigt dér... Jeg så også den film, lige før jeg opererede.
Jeg var beruset.
Se, hvad du har gjort, doktor! Selv min egen familie synes, jeg...
Johnny, nu er du hjemme i dette yndige hus.
Han har så tit fortalt om Brooklyn og huset her.
Og om sine elskede tanter.
De genkender dig, Johnny. Sig det til ham.
Jonathan, hvor er det længe siden.
Tak, det er dejligt at være hjemme igen.
Martha, vi må passe på, maden ikke koger over.
Undskyld os et øjeblik, Jonathan -
- medmindre du skal skynde dig videre.
Hvor skal vi tage hen bagefter?
Vi må tænke hurtigt.
Politiet har billeder af det ansigt. Jeg må operere dig straks.
Vi må finde et sted.
Og et sted til hr. Spenalzo.
- Skænk ikke den rotte en tanke. - Vi står med et varmt lig.
Glem Spenalzo.
Vi kan da ikke efterlade et lig på bagsædet.
Du skulle ikke have slået ham ihjel. Bare fordi han vidste noget om os...
Vi kom og bad ham om hjælp, og så prøvede han at afpresse os.
Desuden sagde han, jeg lignede Boris Karloff.
Det er din skyld, doktor.
Rolig, Johnny. Vi finder et sted, så ordner jeg dig straks.
- I aften. - Ja, men jeg må spise først.
Denne gang vil jeg have et helt anonymt ansigt.
Jeg ved præcis, hvad jeg vil gøre. Jeg løfter det stykke her op...
- Pas på stingene denne gang. - Bare overlad det til mig.
- Og små fine ører... - Sidste gang sjuskede du.
Og på øjnene laver jeg en Schmidt, det er mit speciale...
Stakkels Teddy. Men det er nok det bedste.
- Det tilkommer ikke os at tvivle... - Skriv nu bare under.
Jeg tænker på, om ikke i vores kaotiske verden...
Ja, vi skulle alle være på Happy Dale. Jeg skriver under her, ikke?
I sidste uge vakte jeg opstandelse i Advokatforeningen, da jeg...
- Farvel og tusind tak. - Hils Martha og Abby.
Sig, jeg snart kommer på besøg. Jeg føler mig ensom.
Nej, fortæl dem aldrig, De er ensom.
- Drikker De? - Nej. Jeg drikker aldrig for meget.
- Godt, så lever De længere. - Men et enkelt glas vin...
Nej! For himlens skyld, ingen vin!
Jeg indlægger vist den forkerte Brewster.
I vil sikkert gerne videre.
Jeg er så mæt af jeres dejlige mad, at jeg ikke kan røre mig.
Ja, her er rart.
Jeg har fundet den!
Tag plads, mine herrer!
Her er historien om mit liv. Og billedet, hr. general.
Af os to. Præsident Roosevelt og general Goethals ved Culebra.
- Der er jeg, og der er De. - Hvor har jeg dog forandret mig!
Billedet er slet ikke taget endnu. Vi er ikke nået til Culebra endnu.
Vi graver stadig sluser. Lad os tage til Panama og inspicere den nye sluse.
- Nej, Teddy. Ikke til Panama. - En anden gang, hr. præsident.
- Der er langt til Panama. - Det er lige ned i kælderen.
Vi lader ham grave Panama-kanalen nede i kælderen.
General Goethals!
Som USA's præsident og som chef for hær og flåde kræver jeg -
- at De ledsager mig ved inspektionen af den ny sluse.
Teddy, det er vist på tide, du går i seng.
- Hvadbehager! Hvem er De? - Jeg er Woodrow Wilson. Gå i seng!
Nej, De er ikke Wilson. Men Deres ansigt virker bekendt.
Jeg kender Dem ikke endnu. Måske senere, på min safari i Afrika.
Ja, De kunne godt ligne én, jeg kunne møde i junglen.
Du må nok hellere gå i seng, Teddy. De skal tilbage til deres hotel.
General Goethals, inspicer kanalen.
Hr. præsident, så tager vi til Panama.
Superbt! Følg mig hr. general.
Det er sydpå!
Bon voyage!
Tante Abby, jeg må rette en misforståelse.
Du talte om hotel. Vi har ikke noget hotel.
Det er ikke dit hjem. Du kan ikke blive her.
Dr. Einstein og jeg mangler et sted at sove.
Du husker nok, jeg kunne være ubehagelig som barn.
Det ville ikke være rart for nogen af os, hvis...
Behøver jeg gå i detaljer?
Vi må nok hellere lade dem overnatte.
Johnny! Kom her! Skynd dig.
For resten skal dr. Einstein og jeg bruge bedstefars laboratorium -
- som operationsstue. Vi får travlt.
Johnny, hvad tror du, jeg har fundet hernede? Panama-kanalen!
Den passer lige til hr. Spenalzo.
Se det hul, han graver! 1,25 x 2 meter!
Man skulle tro, han vidste, vi havde hr. Spenalzo med.
- Det kan man kalde gæstfrihed. - Et fint nummer med mine tanter!
At de skal bo med et lig begravet i kælderen.
- Men hvordan får vi ham ind? - Ja, han kan ikke gå gennem døren.
Vi kører bilen om bag huset -
- og når de er gået i seng, tager vi ham ind gennem vinduet.
Vi kører bilen om bag huset. I må hellere gå i seng.
Bilen står da godt nok til i morgen tidlig.
Den skal ikke stå på gaden. Det kan være forbudt.
- Abby, hvad skal vi gøre? - De får kun lov at sove her én nat.
Tænk på naboerne. Folk kommer her med ét ansigt, og går med et andet.
- Og hvad gør vi med hr. Hoskins? - Åh, hr. Hoskins!
Det kan ikke være særlig rart for ham der.
Og han har været så tålmodig, den kære stakkel.
Teddy må hellere bære hr. Hoskins ned med det samme.
General Goethals var meget tilfreds. Kanalen passede præcis, sagde han.
Teddy, der er endnu et offer for den gule feber.
Du godeste! Det bliver et chok for generalen.
- Nej, Teddy, det er en hemmelighed. - En statshemmelighed?
- Ja, en statshemmelighed. - Lover du det?
Det giver USA's præsident sit ord på. På spejderære!
Hvordan kan vi holde det hemmeligt?
Teddy, du må hellere gå ned i kælderen igen.
Og når jeg så slukker lyset, når her er helt mørkt -
- kommer du op og bærer staklen ned til kanalen.
Vi kommer ned senere og holder bisættelse.
- Hvor ligger staklen? - I vinduesbænken.
Dér har vi aldrig haft gul feber før.
Abby, jeg har ikke engang set hr. Hoskins.
Nej, det er rigtigt. Du var jo ikke hjemme.
Kom med hen og se ham nu.
Han ser rigtig rar ud af en metodist at være.
Vi tager bagagen ind denne vej.
Jonathan, dit værelse er klart. I kan gå op med det samme.
Vi lever ikke efter Brooklyn-tider. Smut I bare i seng.
Men I må da være trætte. Og vi går ikke så tidligt i seng.
Så er det på tide, jeg kommer hjem og tager mig af jer. Bær bagagen op.
- lnstrumenterne henter jeg senere. - Godnat.
- Nu går vi alle sammen i seng. - Jeg venter, til I er oppe.
- Så slukker jeg lyset. - Op med dig, tante Martha.
Lige ved laboratoriet, doktor.
- Kom så, tante Abby. - Jeg kommer straks.
Nu, tante Abby! Sluk lyset.
Tante Abby!
Der er fri bane, Johnny.
Jeg åbner vinduet. Så skubber du ham ind.
Han er for tung for mig.
Du kan gå ud og skubbe. Så bliver jeg her og trækker.
Og så bærer vi ham ned til Panama sammen.
Men vi må skynde os. Jeg ser mig lige om udenfor.
Når jeg banker på ruden, åbner du vinduet.
Hvor er her mørkt.
Hvad var det?
Hvor er jeg? Nå, her er jeg.
Hvem har ladet den stå åben?
Johnny!
Vent lige lidt. Kom så med ham.
Nu har jeg ham.
Vent lige lidt. Du har glemt et ben.
Hjælp mig. Han er tung. Nu har jeg ham.
- Pas dog på. - Hans sko faldt af.
Hjælp mig, Johnny. Han er så tung. Nu har jeg ham.
Der er nogen ved døren. Skynd dig at lukke op.
Jeg klarer Spenalzo. Skynd dig lidt.
Mortimer!
Tante Abby! Tante Martha!
- Hvem er det? Er det dig, Teddy? - Hvem er De?
- Elaine Harper. Naboens datter. - Hvad vil De her?
- Finde min mand, Mortimer. - De sagde, De hed Harper.
Jeg hedder Harper... Brewster. Jeg er en splinterny Brewster.
- Doktor! - Det gør ikke noget, Johnny.
- Men hvad laver De her? - Vi bor her tilfældigvis.
Nej, jeg kommer her hver dag og har aldrig set Dem før.
Hvor er frøken Abby og frøken Martha?
Vi må nok hellere præsentere os. Det er doktor Einstein.
- Doktor Einstein? - En fremragende kirurg...
Og lidt af en troldmand!
- Nu siger De vel, De er Boris Kar... - Jeg er Jonathan Brewster.
- Er De Jonathan? - De har nok hørt om mig.
- Ja, de taler om Dem. - Og hvad siger de så?
Kun at der er en bror til... Jonathan. Det forklarer alt.
Nu da jeg ved, hvem De er, vil jeg løbe, hvis De vil låse op.
"Det forklarer alt." Hvad mener De? Hvorfor kommer De her på denne tid?
Jeg syntes, jeg så Mortimer køre ind. Men det var nok Dem.
- De syntes, De så nogen køre ind? - Ja, er det ikke Deres bil?
Og De så nogen ved bilen? Hvad mere så De?
- lkke andet. - Er det derfor, De er kommet?
Nej, jeg ville tale med Mortimer, men...
Opgiver to navne! Jeg tror, hun er farlig.
Ingen gæster. Det bliver en begravelse i stilhed.
Teddy! Fortæl de mænd, hvem jeg er.
- Det er min datter Alice. - Nej, Teddy!
Alice, du må ikke være sådan en vildkat.
Angrib!